Вітаю в Зомбіленді.
Вирішили повернутися? Після такої паузи?
Можу лише щиро вам подякувати.
Щодо тематики зомбі вибір великий, тому дякуємо, що обрали саме нас.
Знаєте, що ескімоси називають різний сніг по-різному?
АПУТ
ПІКСІРПОК
КІМУКСУК
Єдине, що допомогло нам у виживанні -
ми вивчили своїх кровожерливих приятелів краще, ніж самих себе.
І з останньої нашої з вами зустрічі зомбі еволюціонували,
тому ми дали їм різні імена.
За цією леді женеться найдурніший Зе, що тільки є, його ми звемо Гомером.
ГОМЕР
У світі без ютубу Гомер смішить кожного.
На жаль, на кожного Гомера є свій Гокінг.
ГОКІНГ
Той, що Стівен.
Чи його менш обдарована сестра Беатрікс, в якої ледве вистачає мізків, щоб думати.
Відчиняйся!
Розумниця.
Гаразд. Останній.
Гей-гей, що це було?
Гаразд, зіграємо в гру "Назвіть зомбі".
Агов?
Ніндзя. Тихий, смертоносний.
НІНДЗЯ
Єдине, що ви почуєте - це власний крик.
Можете уявити, як цікаво нам було пізнавати зомбі.
Але життя - дещо більше, ніж виживання.
Відколи наші життя змінилися, я шукав місце, де зможу пустити коріння.
Як каже мій старий кореш Таллахассі: "Або роби як слід, або йди додому".
Це не його коронна фраза, але вона мене надихнула.
Чому не зробити як слід...
та не піти додому?
Привітайте свого клятого правителя.
Є й гірші місця, де можна зависнути.
А чому це він має бути президентом?
З мене був би чудовий президент. Поцілував кілька рук, потиснув дітей.
- У президента є гідність. - Дякую.
В тебе її немає, тому ним буду я. А Літл-Рок буде моїм віце-президентом.
Отже, я стану президентом, якщо тебе вб'є зомбі.
Я про це не думала, коли тебе назначала, але так.
У мене є правило - насолоджуйся крихтами.
Чим ми спочатку й займалися, доки були в Білому Домі.
Це був особливий час, коли будівля стала нам домом.
З днем народження...
Кидай вгору, а не чітко в нього. Так!
ПРЕЗИДЕНТСЬКЕ ПОМИЛУВАННЯ ВЕСЛІ СНАЙПСА
Президент Таллахассі
Ми з Вічітою облаштовували своє домашнє блаженство.
Не зовсім блаженство, але домашнє - це точно.
- З Ейба знову спала ганчірка? - Ні, я сам її зняв.
Це так моторошно. Він дивиться на нас всю ніч.
Ті очі звільнили рабів та закінчили громадянську війну.
Ми маємо бути вдячні, що він пильнує.
Пам'ятаєш, що сталося минулого разу, коли впала ганчірка?
Ти змусила мене спати на дивані Лінкольна?
- Краще? - Набагато.
Чудово.
- Як же я тебе кохаю. - Пробач.
Яка ж ти гарнюня.
Треба тобі когось знайти.
Ні. Кожна краплина романтики в мені належить цій звірюці.
Гаразд, тоді треба знайти когось мені.
Не проблема, якщо не проти зустрічатися з зомбі.
Отже, кажеш, що я ніколи не знайду хлопця,
не вийду заміж та не заведу родину?
Ми - твоя родина, тому один пункт з трьох вже непогано.
Літл-Рок дуже сильно хоче покинути гніздо.
Батько з Таллахассі не дуже чуттєвий.
Літл-Рок!
Добре це чи ні, але ми - родина.
І вперше з появи вірусу ми жили в більш-менш безпечному місці,
де кожен день, наче... Наче різдвяний ранок.
Агов? Хоу-хоу-хоу!
Щасливого Різдва!
- Гей, Тале. - Санта.
Що б ти хотіла на Різдво, маленька дівчинко? Поні?
Щоб ти не називав мене "маленька дівчинка".
Але ти і маленька, і дівчинка.
Я не маленька дівчинка, але знаєш, що я хочу?
А мені насрати, що ти хочеш.
Не хочу здатися сентиментальним,
але ті дні на Пенсильванія Авеню 1600 - найкращі дні мого життя.
Включаючи час до зараження.
Хвилинку.
Боже. О ні.
БРАТСТВО КІЛЬЦЯ
Перший випуск Толкіна, і ти його підписала.
Ось моє ім'я. Спотворює ідеально збережений папір.
Дякую. І твоє теж. Ти не зупинилася. Дуже тобі дякую.
Це трохи зворушливо.
Я не знайшов чим обгорнути, але нічого.
Просто рви, не страшно. Це лише Тафт.
Наш найжирніший президент.
Тому, якщо знадобиться папір для обгортання, там є ще багато.
Колумбусе, від тебе я нічого не отримав.
Яка радість. Ще один пістолет.
Гей, не ще один. Це "Кольт" 45 калібру.
І не простий "Кольт" 45 калібру. Це "Кольт" Короля.
- Англії? Данії? Ліхтенштейну? - Є лише один король.
Елвіс Аарон, трясця, Преслі, найвеличніша людина з усіх.
Король королів.
Він подарував пістолет Ніксону, коли був у Білому Домі,
а я дарую його тобі. Заряджений та готовий.
Так, він стріляв з цього "Кольта" у себе на дворі.
У королівському палаці, у Мемфісі, Теннессі. Я розповідав про Грейсленд?
- Лише сто разів. - Колись з'їздимо туди.
До речі, піду постріляю з нього.
Здається, я бачила кілька Зе біля басейну.
- Я з тобою. - Я сама.
- Це ж Різдво. - Не Різдво, трясця. Зараз 17 листопада.
Літл-Рок були потрібні люди її віку.
І вони були десь, але десь там, ззовні. Але ми дотримувалися своєї позиції.
Ми виб'ємо дух з усіх, хто полізе до нашого гнізда.
ХОДЯЧІ МЕРЦІ
Боже, який страшний,
але зовсім нереалістичний.
Гей, вона впорається.
На жаль, вона занадто сильно нагадує мені мене ж саму.
Гей, припини. Що з тобою?
Нічого.
Я не збирався цього робити зараз.
Ти завжди казала, що я граю занадто безпечно, і, я знаю, останнім часом
у нас стало більше буденності.
Тому я подумав, може, час додати перчинку в відносини та...
Побратися?
- Так, це я й хотів сказати. - Це діамант Хоуп?
Сподіваюся. Хочу, щоб ти стала міс Огайо, точніше місіс.
Нечесно. Ти знаєш, як я до цього ставлюся.
- Що? - Ми про це говорили.
Мій малий, але абсурдно болючий, досвід навчив, що люди в шлюбі роблять лише одне.
- Що? Сваряться? Ми вже це робимо. - Розлучаються.
Нам це не світить. Де ми знайдемо адвокатів?
- Не знаю, що сказати. - І не треба. Поки що.
Це моя провина. Я натиснув на тебе.
Просто подумай, та скажи, коли будеш готова.
І все буде так, як і має бути.
Гей, сонечко. Що таке? Перебрав вчора?
- Погані новини. - Погані новини?
Знаєш, що перебиває погані новини? Гарні новини.
- Сьогодні день, коли Вічіта каже... - Адіос.
"Любий К та Т, нам дуже прикро, що ми втікаємо.
Пробачте, записки писати не вмію. В та Л-Р".
Ага. "Записки писати не вмію" - дуже м'яко сказано.
Ти ж знаєш, за Звірюку він розізлиться.
Треба було навчитися не прив'язуватися.
Ніколи. Пам'ятаєш? В цьому проблема Колумбуса, він занадто прив'язався.
- Таллахассі вважає себе моїм батьком. - Так, але тобі пощастило не мати хлопця.
Бачила, як він чистить вуха? А підготовка до сну займає цілу годину.
- Стій. - Що? Пробач.
Ні, стій! Стій!
Намасте.
Привіт.
Вічіта залишила дірку в моєму серці, як після вистрілу з дробовика.
Після тижнів саможаління я подумав,
невеличка терапія допоможе забути про неї.
Я ж не збирався відразу ж влаштувати весілля.
Я не божевільний.
Хто влаштовує весілля взимку? Треба навесні.
- Хоча через вологу моє волосся... - Боже! Я більше не витримаю цього лайна.
- Пройшов вже місяць. - Я втратив розум.
Я даю тобі поскиглити ще один день,
а потім ти стулиш свій писок.
Ця твоя ідея "знайти дім" зробила нас м'якими.
І під "нами" я маю на увазі тебе.
Час нам тряхнути яйцями та вирушати в дорогу. І під "нами" я маю на увазі себе.
Це моє місце. Моє власне. Я вовк-одинак.
Можеш приєднатися.
- Так, але коли вони повернуться, нас... - Вони ніколи не повернуться.
- Я застрелю. - Ні-ні.
Гаразд.
Чудово. Ти вистрілив в свій алкоголь зі своєї зброї.
ПРАВИЛО 2 ПЕРЕВІР ДВІЧІ
Непогано, га?
Непогано, але на ВЗР не тягне.
ВБИВСТВО ЗОМБІ РОКУ
ВЗР - це "Вбивство зомбі року".
Як наркоману стає недостатньо звичної дози,
Таллахассі недостатньо "Вбивства зомбі року".
І якщо ви слідкуєте за цим, це звання отримає Дейв Сендерман з Ріверсайду.
На це краще дивитися, хрумаючи ласощі.
Тобі кінець, зомбі!
Свиня!
Вітаю, Дейве.
ВБИВСТВО ЗОМБІ РОКУ
Слухай, я ніколи тобі не казав, та й нікому не казав.
Але в мені тече кров індіанців.
- Зараз? - Так. Зараз.
Плем'я Блекфут або Чорна стопа, якщо точніше. Кочівники.
В середині 1800 років скакали степом, жодних домів, законів, власності,
жодних босів, щоб прислужуватися, дружин, щоб слухатися.
Вони слухали...
лише клик буффало.
Вони полювали на них,
заганяючи на край скелі, там їм і приходив кінець.
Буффало падали зі скель.
Не знаю, чому я ніколи нікому про це не розповідав.
Мабуть, це велика таємниця.
Чесно кажучи, ти перший блідолиций, кому я повністю довіряю,
бо ти завжди допомагав мені, піклувався про мене та слухав.
Якщо ви не в 4-вимірному кінотеатрі,
ви не знаєте, як сильно смердить З-ленд.
Саме тому я так полюбляю свічки.
Сьогодні буде імбирне печиво або бриз Багам.
Боже! Пробачте мені. Це синтетичне хутро!
Боже, пробачте. Я прийняв вас...
- За зомбі? - Так.
Боже, ні. Я навіть м'яса не їм. Я вегетаріанка. Веганка точніше.
- Пробачте. Привіт, я Колумбус. - Медісон.
- Радий знайомству. - Я теж рада.
Гаразд. Обіймаємося. Так швидко.
Так приємно доторкнутися до людини.
- Не зважайте на мене. - Це мій приятель.
Гей. Таллахассі, це Медісон. Медісон, це Таллахассі.
Це твій батько?
Трясця, трошки старший та вродливіший приятель.
- Мило. - Ти тут живеш?
Ні, шопо-коп, я живу у морозильнику у Пінкберрі.
Туди не пхаються зомбі, хоч там і дуже холодно.
Не пробувала його вимкнути?
Я не знайшла вимикач. Сподівалася, що закінчиться електроенергія.
Неймовірно, так? Доки іде дощ, дамба підпитує місто.
Шкода, що не мозок.
Схоже, що ти занадто швидко мене осудив. І я відчуваю твоє дуже вороже ставлення.
- Невже? - Боже. І ось знову.
- Я теж. - Це так боляче.
Я гарно вмію виживати.
Ношу всюди з собою газовий балончик. Та вмію швидко-швидко бігати.
Мабуть, це через активну йогу та солсайкл.
Кардіо! Пробач. Я теж займаюся кардіо-вправами.
Це моє перше правило для виживання в Зомбіленді. Знаю, це по-ботанськи.
- Справді? - Так.
В мене теж!
В тебе теж є правила?
Моє головне - залишатися в морозилці.
Ми розбили табір недалеко звідси. У Білому Домі.
- У Білому Домі? Боже. - Хочеш піти з нами?
- З радістю. - Круто.
Скільки в тебе правил?
- Хочеш дізнатися про правила? - Хочу почути всі.
- Перше - двічі перевір. - Двічі перевір.
- Так. - Двічі тебе торкнулася.
Так.
Ти мене вбила.
Так, я знаю, про що ви думаєте. Вона зовсім не мій тип.
Але Вічіта розбила моє серце.
Я лише хотів поговорити з тим, хто пахне свічками, а не віскі та порохом.
Вічіта та Літл-Рок втекли, тому залишилися лише ми. Холостяки.
Цей хлопець завжди розводить грязюку.
Це веде мене до правила 53 - вологі серветки.
ПРАВИЛО 53 ВОЛОГІ СЕРВЕТКИ
Ага.
- Неймовірно, як ти це тримаєш в голові. - Дякую.
- Збожеволіти. - Дякую.
- Тобі дуже пощастило. - Що?
Що знайшов такого розумного хлопця, який піклується про тебе.
Більшість людей твого віку самотні,
і це може бути дуже сумно.
Так. Мені так пощастило.
- Гей, невелика рада в Овальному кабінеті. - Ага.
Не віриться, що ми в Білому Домі, це так випадково.
Здихайся цієї дівчини.
Знаєш, чому вона ще жива?
Бо зомбі жеруть мозок, а в неї його немає!
Байдуже. На світанку я відправлюся в дорогу.
- Колумбусе? - Так?
Може, проведеш мені тур?
Нічого собі, Овальний кабінет.
А чому він так називається?
- Готова? - А ти?
- Я готовий. - Я теж.
- Чудово. - Так.
- Ідемо. - Він такий кумедний.
- Він чудовий. Не розмовляй з ним. - Гаразд.
Найвидатніше місце.
Спальня Лінкольна. Вір чи ні, але Лінкольн ніколи тут не спав.
- Я не хотіла справжній тур, дурнику. - Що?
- Гей. - Гей.
- Що таке? - Я не знаю.
- Ти не думаєш, що я гарна? - Ти дуже гарна.
Ти така ж гарна, як дівчина з 406 кімнати.
Але я... мені соромно.
Через Ісуса?
Я знаю, як допомогти.
- Ні, я не можу. - Слухай, я була одна в морозильці.
Або ми робимо це зараз, або я стисну зуби та трахну старого.
Гаразд.
- Боже! Який ти гарячий! - Це через вологість.
Ух, ти!
Леле...
Не можна було здути пилюку з яєць тихіше?
Так!
Трясця.
Пробач, це старий кремінник Вашингтона.
Це подарунок Двайту Айзенгауеру від імператора Японії.
Туше.
- Я чув дивний звук. - Так, я чув багато дивних звуків.
Так. Ми займалися сексом.
Перше правило.
ПРАВИЛО 1 КАРДІО
Ага, підходить скоріш 32.
ПРАВИЛО 32 НАСОЛОДЖУЙСЯ КРИХТАМИ
Що? Гей.
Готовий?
- Давай! - Уперед. Так.
Чорт.
Трясця.
Любий, я вдома.
Боже, ти повернулася. Тобто, мені байдуже.
Я не залишаюся. Я за зброєю.
- О першій ночі? - Так. Після зникнення на місяць.
Літл-Рок зникла.
ПЕЧАТКА ПРЕЗИДЕНТА США
Було так чудово. Так приємно бути в дорозі.
Так, нам теж тут разом було чудово, так?
Ми підібрали декого. Хлопця.
Він на кілька років старший за Літл-Рок, і він з Берклі.
Берклі?
- Ти сказала Берклі? - Так.
Бер-трясця-клі?
Він грає на гітарі.
Стули пельку, негайно! Я знаю, що ти скажеш далі.
Вона зустрічається з музикантом!
Гей, тобі не здається, що ти перебільшуєш? Зовсім трошки?
Так. Ні, я міг перебільшити. Ти маєш рацію.
Продовжуй.
І він пацифіст.
Він вижив, повністю відрікся від насилля, як Ганді.
Ні!
Кляті шкарпетки, сандалі, пшениця!
Кляті м'ячі!
Ні, я... Я нічого не маю проти пацифістів.
Я просто хочу надерти їм сраку.
Нічого собі... У тебе чарівний голос.
- Дякую. Дуже дякую. - Так.
Гей, ти чув колись про Грейсленд?
Елвіс був шахраєм. Він обдирав чорний народ.
Не знаю. Я завжди хотіла там побувати.
Так, я теж.
- Круто було б побувати у Грейсленд. - Так, круто.
Я точно знала, що це погана ідея, тому зробила те, чого ніколи не робила.
Сказала їй "ні". Гадаю, ви здогадалися, що було далі.
Вона залишила записку та втекла.
Ну, чи не іронічно, га?
Я так хвилювалася.
Вони поперлися туди, а все, що в них є, лише клята гітара.
Так, я ні на що не натякаю, але, може, бо він хіпі?
- Треба вбивати зомбі, а не йти за ними. - Боже.
- Там щось відбувається. - Що?
Берклі розповів про новий вид зомбі. Він сильніший та швидший.
Більш смертоносний та адаптується, щоб полювати.
Що? Але звучить це як маячня. Якщо хочеш, щоб поїхали з тобою, просто попроси.
- Кажу ж, я прийшла за зброєю. - Так, авжеж. Не благай.
- Це все твоя провина. - Моя?
- Якби ти її не відлякнув... - Не зовсім.
Ні, не тільки я втікала. Вона втікала від тебе теж.
Що?
Ти хотів як краще, але тебе важко терпіти.
- Ага. Мене важко терпіти? - Вона більше не дитина.
Так, вона не дитина, але здається, що ми їй потрібні.
Байдуже. З'їздимо за нею.
Поїдемо на світанку.
Коли буде в безпеці, я поїду своїм шляхом.
Не прощаючись, просто...
- Так, я погано пишу. - Поганенька записка.
Так, знаю, ти написала це в записці.
Я...
Я, може, трохи перебільшила.
Пропозиція шлюбу мене злякала.
Ти знаєш, що я хочу сказати.
Боже. Пробач.
Ти знаєш, як важко мені це казати,
я ненавиджу жінок, які завжди просять пробачення, навіть коли невинні.
Але в цій ситуації мені дуже шкода.
Дякую. Для мене це багато значить.
Не знаю. Може це стане...
Переломною миттю для нас.
Так, може.
Колумбусе, ти повернешся до ліжка?
Боже.
Овва!
Добре, що ми поговорили. Це справжня переломна мить.
Привіт.
- Це твоя сестра? - Трясця.
- Тобі точно не потрібна допомога? - Я сама.
Звірюка повернулася.
Я вже не дочекаюся, коли...
Якого біса?
Ні.
Ніколи цьому мінівену не нюхнути запаху Грейсленд, дому,
можливо, найкращої американської автівки, Елвісовського "Флітвуду" 60 серії 1955.
Ні. Лише справжній чоловік може водити рожевий "Кадиллак".
Може, це буде моїм правилом.
СПРАВЖНІЙ ЧОЛОВІК ВЕДЕ КАДИЛЛАК
Хоча, в дупу, правила для тють.
- Нічого особистого. - Як це? Це ж моя суть.
- Ти маєш рацію. Це була особиста образа. - Так. Поїхали вже.
Навіть Таллахассі знає, що той хто просить, не обирає.
Автівка з робочим акумулятором зараз справжні рідкість,
завдяки рокам знехтування.
Дзеркало на місці.
Ми не можемо бути прискіпливими.
- Розійдись. - Що? Ага.
Гаразд.
Цього не було.
- Я відкрию. - Я сама. Клади валізи.
Лови.
Дідько. Я йду!
Що за срання?
- Лайно. - Що?
- Гей! - Гей.
Ми завеземо її до притулку чи заповіднику?
Припини, вона людина. Ми не кинемо її саму.
- Так, не можна кидати подругу Колумбуса. - Ага.
Мінівен. Чудово.
Мені не соромно. Ти занадто жорстоко мене кинула.
- Ти швидко оклигав. - Дякую.
Допоможете?
- Зараз. - Гаразд.
- Вони важкі. Дякую. - Без проблем.
- Іди, сідай. - Дякую. Ти такий милий.
ПРАВИЛО 7 З СОБОЮ ЛИШЕ МІНІМУМ
Маккапіту, аскувету, сунуккахау...
У нього напад?
Я згадую блекфутські імена, тому тихо, або повернешся до морозилки в супермаркеті.
Гаразд.
До речі. Ми познайомилися в супермаркеті.
Так. Я там жила.
Як у "Світанку мерців".
На вулиці повний постакрополіс.
- Так сумно, що настав акрополіс. - Так, і не кажи.
Медісон, нагадай, коли ми зустрілися, ти наставила на мене зброю та вкрала автівку?
Ні. Коли ми вперше зустрілися, я сказала тобі, що ти дуже розумний.
- Точно. - І переспала з тобою.
Точно. Так і було.
Подорож автівкою! Ось і ми!
Це буде довга поїздка.
Обожнюю запах пороху вранці.
Я більше по олії з пачулі.
У тебе... У тебе немає з собою трави?
Я завжди хотіла накуритися.
Я схожий на того, хто носить з собою траву?
- Що? Ні... Я... Пробач... - Бум, так.
- Авжеж. Обожнюю траву. - Як ти мене...
- Тобто, подивися на мене. - Так.
Я хотіла сказати, гарно, що поруч є ще одна жінка.
Так.
Поговорити про відносини.
- Рецепти. - Кільця.
Боже.
- Боже. - Трясця.
Я знаю.
Я знайшла його в шухлядці. Мабуть, воно належало першій леді...
Знаєш що? Ти маєш рацію. Воно таки належало першій леді.
Думаю, його дали першій леді, але вона його жорстоко відкинула.
Яка ідіотка відмовиться від такого кільця?
Мабуть, ідіотка, якій не хочеться, щоб на неї тиснули.
Зобов'язували.
Прив'язували до чогось.
ПАСКИ БЕЗПЕКИ
- Трясця. Все гаразд? - Йой-йой!
Забула про правило безпеки.
Отже, вона знає правила?
Я розповів їй декілька.
- Сімдесят три. А є ще? - Ні, це всі.
- Піду перевірю. - А ви багато часу провели разом, га?
Це так мило.
Ви така мила пара. Це так чудово.
Виглядає багатообіцяюче.
ПРАВИЛО 18 РОЗІМНИСЬ
Він такий гнучкий.
Так, це його найкраща риса. Гнеться під все.
- Огайо, коли закінчиш, може... - Що? Так.
Що? Ні-ні. В жодному разі.
Ти знаєш моє ставлення до клоунів.
- Ні, не те. - Що?
Ось.
Виглядає чудово.
Можна подивитися?
Так, ось.
Так.
Старий такий манюній.
Бачиш?
Як тебе там, ти такий малий.
Тепер - ні. Тепер - так.
Знову - ні, знову - так, знову - ні.
Малий. Великий. Малий!
- Вона така мила. - Так. Мені пощастило.
Малий. Великий. Малий.
Ти перебільшуєш.
Медісон, це несерйозно.
Це збіг обставин та нестача варіантів.
- Теж саме можна сказати про нас. - Що?
- Нестача варіантів, збіг обставин. - Ти справді так вважаєш?
Ви виглядаєте, наче створені одне для одного, щоб обмінюватися думками.
Може, ти маєш рацію, може, створені. Бо вона мила, гаразд?
І я милий. А ти - ні. Ти підла.
- Байдуже. Я не підла. - Так, і доволі.
Моя сестра зникла.
Може, вона вже мертва, а ти трахаєшся з навіки 21-річною.
- Тому якщо хочу бути підлою, то буду. - У мене немає взуття, яке пасує.
- Можеш взяти мої сандалі на підв'язках. - Справді?
Жартує. Ти... З вас так і пре сарказм.
Так, вони погані люди. Пробач. Просто ігноруй їх.
Так.
- Ігноруй нас. - Заради Бога, ігноруй.
Бачиш? Підла.
Чудово!
Це ж інша справа.
Ми нарешті поїдемо у стилі.
Народе, я тусувалася з гуртом в такому. Це було...
Трясця.
Що?
- Боже, оце так щастить. - Колумбусе.
Таллахассі.
- Капот 12 година, кузов - шоста. Пильнуй. - Так.
Гей, не хвилюйтеся.
Вони бояться нас набагато більше, ніж ми їх.
Боже, це навіть і близько не так.
А що робити мені?
- Знаєш чірлідерську піраміду? - Так.
- Знаєш, що троє внизу - це опора? - Так.
Мені насрати, що ти робитимеш, головне - не заважай.
Восьма. Бачу на восьмій.
Ти сказав, перед 12? Трясця. Пробач. Друга.
Одинадцята! Одинадцята! Сьома-тридцять!
Шоста. Шоста година!
Я візьму шосту.
Чверть на другу.
Одна тринадцять. Одна двадцять. Не знаю, він рухається.
- Чому всі стріляють по цифрах? - Одинадцять!
- Дванадцять! - Шість!
Друга!
Восьма.
- Шоста. - Чорт.
Перша. Пів на сьому.
Десята! Восьма!
- Восьма! Восьма! - Трясця.
Трясця!
- Жорстко! - Дякую.
Будь ласка.
Перша!
Пів на третю! Три! Перша!
Візьму третю.
Вчасно, Колумбусе.
Перша! Трохи за десяту!
Одинадцята!
Хоча це Гомер.
- Відставити одинадцяту! Не марнуйте кулю. - Гокінг!
- Що? Трясця.
- Він хоче мене вкусити! - Ніндзя!
Боже!
Ти мене врятував.
Добре. Заспокойся.
- Гей, Тале, перша. - Пробач. Сухарик.
Він ще не готовий.
Якого біса?
ПРАВИЛО 2 ПЕРЕВІР ДВІЧІ
Спробуй ще раз ухилися від мене, вилупок.
Це наш перший Т-800, названий на честь самого, трясця, термінатора.
- Тале? - Га?
Т-800 - зомбі-мутант, сильніший,
небезпечніший та його важче вбити.
Один плюс один це ж два, так?
ПЕРЕВІР ТРИЧІ - ЧОТИРИ П'ЯТЬ - ШІСТЬ РАЗІВ
ПРАВИЛО 2 ПЕРЕВІР ХОЧ ДЕВ'ЯТЬ РАЗІВ
Вони найнебезпечніші хижаки, верхівка харчового ланцюга.
В нього єдина ціль, він не знає жалю, як і його тезка.
Щойно Т-800 обрав жертву - його ніщо не зупинить.
Якого, трясця тобі, біса?
Особиста зустріч з Т-800 змусила мене хвилюватися,
бо в Літл-Рок з собою немає нічого, окрім хіпі та гітари.
Чудова пісня.
Ти її написав?
Дурницю спитала?
- Мені було 11, коли з'явилися зомбі. - Ні, не дурне.
Сміюся, бо ти подумала, що я гратиму тобі якийсь дурний кавер.
Ні, авжеж, я її написав.
Якщо тобі сподобалася вона, то сподобається й ця.
Але вона ще не готова, тому не критикуй.
ІСУС ВРЯТУЄ ВАС
Вірш від Таллахассі.
Їдемо до Грейсленд з комфортом та класом,
Вертів я той "Понтіак Транс Спорт" раком
Погнали!
Поїхали провідаємо Короля та заберемо Літл-Рок!
- Ми щойно... - Стали меншими?
СТОЯТИ ШИПОВАНЕ ПОКРИТТЯ
Візьмемо клоунське авто.
Ні-ні. Ні! Тільки не це. Ненавиджу клоунів!
В такі миті обезчещення
древні самураї мали зробити собі сеппуку,
воно ж ритуальне самогубство.
В моєї мами було таке авто.
- І в моєї. - І в моєї теж.
Бісів мінівен.
Знову в дорозі.
Я завжди хотіла розпочати бізнес,
в якому незнайомці возять незнайомців на своїй автівці за гроші.
Наприклад, ти напилася та тебе потрібно підвезти.
Заходиш в інтернет та домовляєшся з незнайомцем.
І він везе тебе, куди тобі потрібно.
Так. А потім тебе вбиває.
- Так. - У них в автівці були б жуйки, льодяники.
Саме цьому мене й вчили.
"Якщо у незнайомця в авто є льодяники чи чи цукерки, сідай до нього". Чудова ідея.
Якщо спробують тебе вбити, буде рейтингова система.
Спробує вбити, ти йому: "Ось тобі нуль зірок".
- Якщо не спробує: "Ось тобі п'ять зірок". - Ага.
Медісон, це дуже чудова ідея.
- Справді, що може піти не так. - Просто таксі-індустрія має багато вад.
Ти в порядку?
- Мені жарко. Дуже. - Так?
Раніше я постійно жила в морозильці. Зніму пальто.
Так-так, це логічно.
Я дивно себе відчуваю. Язик...
Мій язик...
- Шеф. Зупини автівку. - Що?
- Ні. - Зупини.
- Ми так гарно їдемо. - Зупиняй!
- Так. - Гаразд-гаразд.
Гидота.
Не знаю, може, само пройде.
Що? Це ж ти завжди кажеш не ризикувати.
Отже? Хто зробить честь?
Авжеж, я не проти, але не хочу, щоб ви називали мене егоїстом.
Припини. Вона жива та розумна істота. Гаразд. Жива істота.
Я знаю, у вас там кохання і все таке,
але через дві хвилини вона стане...
Зомбі, а не велоцераптором. І це вірне рішення.
Якщо кохаєш когось, застрели його, щоб він не перетворився на монстра.
- Я знаю. - Вона має рацію.
Може, час тобі зіграти роль хороброго хлопця?
Кажуть, коли трапляється щось погане, в тебе є три варіанти.
Дозволити цьому тебе визначити, знищити або зміцнити.
Час навчити Ленні, куди зникають кролики.
- Ні! Не підходь! Не треба! - Медісон, будь ласка.
- Не вбивай!
- Ні! - Послухай мене!
- Будь ласка. - Ні!
- Медісон, зачекай. - Я монстр.
- Будь ласка.
Слухай. Я зрозумів, що ми мало одне одного знаємо.
Не в біблійному сенсі, але я вважаю, що ти чудова людина.
Ну... Не зараз.
Пробач.
Дякую.
Може, ми...
- Мені шкода. - Може, вже поїдемо?
ПРАВИЛО 7 З СОБОЮ ЛИШЕ МІНІМУМ
Не стану брехати, що мені дуже шкода, але...
Мені прикро.
- Вона цього не заслужила. - Дякую.
- Він має рацію.
Це жахлива смерть, навіть для...
- Та щоб тебе. Медісон. - Медісон.
Так, я знаю. Її звати Медісон. Чи звали Медісон.
Вона була справжньою людиною.
В неї були різні почуття, емоції та інтереси.
Вона любила дельфінів та веселки. Та подвійні веселки.
Я згодна. Це сумно.
- Гаразд. - Це не те, чого я хотіла.
- А чого ти хочеш? - Знайти сестру.
Я теж.
- Добре. - Добре.
- Чудово. Чарівно. - Гаразд. Ідеально.
Це буде довга поїздка.
МЕМФІС - ГРЕЙСЛЕНД
ГРЕЙСЛЕНД
Приїхали.
Друже, не злися, що розбудив тебе, але ми приїхали.
Боже.
Кожне рішення в моєму житті вело мене до цієї миті,
на бульвар Елвіса Преслі 3764.
Відчуваю себе, як дівчинка-підліток.
А ось і...
Ні.
Ні!
Гей, чоловіче, якщо тобі потрібна мить...
Боже. Немає Грейсленд.
Немає Звірюки.
- Літл-Рок теж. - І Літл-Рок?
Чи я не заслуговую на трикляту бісову радість в цьому світі?
Ти не єдиний, хто засмутився.
Просто... Їдь. Їдь звідси! Ну ж бо!
Поїхали звідси! Швидко!
Від Грейсленд залишилася купа сміття,
Літл-Рок так і не знайшли, і ми не уявляли, що робити далі.
Але іноді краще просто рухатися по знакам.
Коли З-ленд підкидає лайна...
ГОТЕЛЬ ГОНЧА
Гей, Флоридо, одинадцята.
Що?
Готель "Гонча". Що за лайно?
- Звірюка! - Літл-Рок!
Трясця, нічого собі.
Це не Грейсленд, але виглядає як Грейсленд.
- Це точно. - Є ідея. Давайте розділимося.
Ні. Я маю з нею поговорити.
- Я її сестра, мені й розмовляти першою. - Гаразд.
- Більше поваги. - Він мертвий... мабуть.
Для тебе. Зрозуміло?
- Це так принизливо. - Не для мене.
Я знаю.
Гаразд.
- Так... Це не... Штовхай. - Смердить мертвою псиною.
- Давай. - Не йде. Зупинись.
Пробач.
Боже. Як несподівано.
Неймовірно.
Ідеально сіли. Відчуваю себе Попелюшкою на балу.
Що, заздриш, що в мене той самий розмір, що й в Елвіса Преслі?
Ні. Це ж не реальне взуття Елвіса.
РЕАЛЬНЕ ВЗУТТЯ ЕЛВІСА
Пробач.
Літл-Рок?
- Розповідай. - Ти перша.
- Привіт, я Таллахассі. - Невада.
- Яка частина? - Настільки Невада, наскільки можливо.
Що ти робиш в "Гончій"?
Я люблю Короля.
Ні-ні. Не стріляй в моїх друзів.
- З тобою є ще хтось? - Ні. Лише ми.
Ми цивілізовані люди. Давайте опустимо зброю.
Якого біса на тобі реальне взуття Елвіса?
В них зручно.
- Ти тут живеш? - Так.
Автівка, що стоїть ззовні, дівчина, яка була в ній...
Пішла. Зі своїм цілувальником квіточок...
- Берклі. - Берклі.
...пішли кілька днів тому.
Повірте, краще б не йшли. Там дуже небезпечно.
- Трясця. - Чому не поїхали на Звірюці?
- Він сказав, що вона занадто "сковує". - Я власноруч вб'ю того випердка.
Тобі пощастило, що я не Мюррейнула тебе.
Що?
Мюррейнути.
Знаєш, коли вбиваєш когось, бо прийняв його за зомбі.
Виявляється, саме так Білл Мюррей і помер.
Боже, хто такий Білл Мюррей? Вперше чую.
А, актор. Це так сумно. Я не читаю журналів чи газет.
Мені дуже шкода, якщо ти знала його особисто.
Дуже сумно, коли хтось помирає. Звучить, як міська легенда.
- Це справді сталося. - Сумніваюся. Якось дивно.
Ось що я скажу, якщо дізнаюся, хто це зробив, власноруч його пришию.
Я теж. Тобто... Ти перша, а я другий.
Не слухайте його, він вбив більше зірок, ніж кокаїн.
Дівчина, яка тут була, вона казала, куди йде?
Ні, але той ідіот з Берклі не міг тримати рота закритим.
Вавилон - це комуна, захищена з усіх боків.
Повністю миролюбиве. Жодної зброї чи насилля.
Повно молоді. Покоління "Зе" живе в мирі та гармонії.
Так, звучить круто.
Знаю, ти хотіла в Грейсленд, але там набагато краще.
Це дуже схоже на "Джангл-Рум" Короля, де він записував останні два альбоми.
"Від Бульвару Елвіса Преслі, Мемфіс, Теннессі" та...
Та "Муді-Блю".
А ти в курсі подій.
У кожного, хто любить Короля, є історія.
Яка твоя?
Моя мати водила мене побачити Елвіса, коли я був малий. В ньому щось є.
- Поведінка, музика... - Стегна, дупа.
Мені було десять, але знаєш, кожен найде собі те, що йому подобається в Елвісі.
Трохи пізніше, я вже в школі, і мій приятель Френкі Хеммонд каже:
"Зроби свого Елвіса".
Я йому: "Ми в бібліотеці, тут не можна шуміти".
Він мене переконує, починає стукати ритм олівцем, я встаю...
Ти для мене лише гонча, Постійно виєш
Всі починають збиратися, хлопати, а я застрибую на стіл.
І закінчую з фейєрверками.
Ти не піймала жодного зайця Ти мені не друг
Так! Все місце вибухає оплесками.
Підходить до мене найгарніша дівчина в школі,
Робін Роджерс, яка ніколи й не дивилася на мене.
І цілує в щоку.
І в ту саму мить я відчув себе Королем.
Я дуже заздрю Робін Роджерс.
Та невже.
Не знаю, як ти...
але мені стало дуже жарко.
ВІТАЄМО У ВАВИЛОНІ
Це Вавилон.
А, як ті древні висячі сади.
Вавилонські.
Ні, його назвали так на честь пісні Девіда Грея.
Шкода, що не я її написав.
Жодної зброї - це наше перше правило.
- І друге - жодного групового сексу. - Давайте.
Ось.
Жодної зброї, лише обійми.
Тоді ласкаво прошу.
Ходімо, сеньйорито. Тобі тут сподобається. Це безпечне та органічне місце.
- Який клас. - Гаразд.
Ми розплавимо твою зброю, а потім дамо тобі з нього прикрасу.
- Вони їх плавлять? - Так.
Це символічно.
Прощавай, насилля. Привіт, мир.
Коли закінчимо, відведемо вас на дах. Сподіваюся, ви любите сходи.
Чудово.
- Дякую. - Вітаємо в Вавилоні.
Я покажу шлях.
Сюди.
Гей, брате. Як справи?
- Гей. - Так.
ГОТЕЛЬ
Прокинься, крихітко. Зараз чи ніколи.
Друзі сказали, ти спиш, наче втомлене цуценя.
Якого біса?
Трясця.
О, ні!
Не може бути!
Цього, трясця твоїй матері, не може бути!
Гей, вилупку, це моя автівка!
Пробач, міні-Елвісе. Я не очікував, що на моєму місці щось стоятиме.
На твоєму місці?
Саме так. На моєму.
Кумедно, коли я паркувався, ніхто не був проти.
Це моє місце.
Гей, Невадо.
Але коли я в місті, ним користуюся я.
Тепер в місті я, і ним користуватимуся я.
Патякайте так далі, і жоден з вас більше ніколи не скористується моїм місцем.
- Не думаю, що мова про парковку. - Так, я теж.
- Радий? Молодець. - Радий? А сам?
- Лише мені здається, чи... - Так, це дивно.
- Ти мені не подобаєшся. - Ти мені не подобаєшся.
Це не дивно, а моторошно.
- Це як дуже викривлене дзеркало. - Ти припаркувався перпендикулярно.
Сподіваюся, нас не оштрафують.
- Заспокойся. - Я просто дуркую.
- Що тут відбувається? - Що?
- Тобто "що"? - Що?
- Він не нагадує тобі... - Привіт.
Кого?
- Це Альбукерке. Я Флагстафф. - Хауді.
Гей. Я Колумбус.
Чудово.
Це Таллахассі, Вічіта, з Невадою ти, мабуть, знайомий.
- Так. - Легше, ковбою.
Пробачте щодо вашої колишньої автівки. Як то кажуть, чекай неочікуваного.
Це один з моїх заповітів.
ЧЕКАЙ НЕОЧІКУВАНЕ
- Заповітів? - Так.
Щось на зразок правил, які допомагають вижити. В мене їх купа.
- Цікаво. - Так. Перше - командна робота.
- Командна робота. Чудово. - Дякую. Я довго над цим думав.
- А в мене є правила, але менш біблейські. - Люблю правила.
Без правил настане хаос.
- Дякую. - У Колумбуса купа правил.
- Так. - Чудово.
Наприклад?
- В чужий храм зі своїм уставом... - Ні, на здоров'я.
- Я сам. - Дякую.
- Перше - кардіо. - Так.
Кардіо. Гаразд.
- Що? - Я не хотів сміятися.
Кардіопідготовка у нього на 29 місці.
Тобто, перед нею ще 28 більш важливіших заповідей.
Яка там, наприклад, важливіша?
Номер 12.
Світ - твій туалет. Тобто, можеш ходити у справах,
де забажаєш.
Просто витягай та роби! Звучить не дуже продумано.
"Витягай" - це для хлопців, для жінок, авжеж, сідай та роби.
- Чи як зручніше. - У мене є "стережися туалетів".
Так, я просто обережний з ними.
- Не треба порівнювати. Це ж не змагання. - Так.
Але номер 18 - розімнись.
- Це... - Так. У мене є "розігрійся".
Знову ж, не порівняння, але в заповіті номер 45,
слідкуй за поведінкою.
Хоч і настав апокаліпсис, це не значить, що ми маємо бути грубими.
Так, мій номер 42 - тримай руки при собі. А є про крем від засмаги?
- Лише тінь. - Тінь. Точно.
Безкоштовна. Вона є всюди. Так. Номер два - перевір двічі.
- П'ятий номер - перевір, чи вбив. - Перевір, чи вбив.
- Уникай швидкопсуву. Є такий? - Пробач. Зіплок-пакет.
- Те ж саме, інше слово. - Точно.
Я б не став вживати "Зіплок",
бо тримаюся подалі від брендів.
Чудово. Отже, чому так швидко повернулися?
Ми їхали в гори, але кляті Болти...
Болти?
- Так. - Зомбі, які там плентаються.
Вони стали набагато крутіші.
Мабуть, через біг та полювання. Ми звемо їх Болтами, на честь Усейна.
- Вони дуже, трясця, атлетичні. - Точно, має сенс.
- Ми звемо їх Т-800. - "Термінатор". Круто!
- Справді? - Так. Мій улюблений фільм.
- Другий "Т" - мій другий улюблений фільм. - А перший?
"Фантазія".
Отже, у Болтів закінчується їжа, тому вони сунуть на схід, а це погано.
А знаєш, що ще погано?
Що ти вбив Звірюку.
Давай я зателефоную у СТО, вони точно тобі допоможуть.
Ти маєш грати в карти...
Ті тугі штани почали передавлювати притік крові.
До твоєї вагіни?
До твоєї.
- Що будеш пити, Флоридо? - Він схожий на того, хто п'є лимонад.
Знаєш, такий, куди встромляється парасолька.
- Я чув щось про парасольку? Зробіть два. - Три, будь ласка.
Отже, це твій хвостик?
Це мій партнер.
Ти можеш подивитися на Флагстаффа та подумати: "Якийсь він мініатюрний".
Може, навіть жінкоподібний, але в бою він звір.
Припини. Ти занадто добрий. Занадто.
- Дякую. - Я тебе люблю.
А я - тебе.
Так, ну мій кореш, може, й виглядає трохи ботаніком, але він теж звірюка.
Жере зомбі на сніданок та сере ними в обід.
Будьмо.
До обіду він все висирає.
Що це в біса було?
Вони, мабуть, слідкували за тобою.
Боже, це Т-800.
Чи точно не менше Т-700.
- Т-700 не існує. - Так, Т-800 - перша модель.
- Чудово, що ви в нас є. - Гаразд.
Час тряхнути яйцями, чи стулити пельку.
Востаннє так казали в 2009 році.
Гаразд. Ми зараз.
Хлопчик не повинен робити чоловічу роботу.
Вони прийшли за нами, ми з ними й розберемося.
Знаєш, що? На здоров'я.
- У тебе є "безпечне слово", якщо біда? - Кумедник.
- Флаг, покажемо козлам, як це робиться. - Авжеж, босе.
"Аста ла віста, бейбі". З другого "Термінатора".
Пам'ятаєш?
Готовий, друже?
Він такий крутий.
- Трясця! - Жери кулі!
Давай! І тобі теж!
- Хтось вважає цю пару унікально бісячими? - Ясно.
Унікально? Ні.
Не гарний у них шанс на перемогу.
Вони проігнорували 52 правило - не бійся просити про допомогу.
Тримай в писок, курво!
- Флагстаффе? - Що, босе?
З тебе сьогодні був чудовий помічник. Серйозно.
Неперевершена робота.
Мені здається, чи ці Болти щодня стають все жорсткішими?
Вони повні вилупки.
Я зняв тебе за справою, це фото піде на стіну пошани.
Чудове фото.
Ти постійно задираєш планку все вище та вище, тому ми завжди будемо їздити разом.
- Я так тобою пишаюся. - Навчився в кращого.
Припини.
- Гарна робота, Кверку. - Дякую.
- Чудовий буде кадр. - Круто, що він дав тобі капелюха.
- Кверку? - Так?
У тебе щось на руці.
Що це?
Це лише... Це лише моє тату.
- Пробач, у тебе тату в формі укусу зомбі? - Ні, я зробив його у Берна-Лі-Хіл.
Гаразд, народе, розслабтеся.
Все гаразд.
Невадо, може, зробиш своє коронне...
Що ж, це було дивно, га?
- Так. - Просто заспокойтеся.
Нам просто треба випити і все.
Щоб відсвя... відсвятк...
Пробачте. Нерви трошки бешкетують після бійки...
Народ, гадаю, Альбукерке заразили.
Мене?
Тебе вкусили двічі.
- Флагстаффе! - Так.
Ні-ні, брехня. Повірте. Все гаразд.
- Мене не кусають. Ніколи. - Я знаю, мене теж. Ми слизькі.
- Бачиш? - Так. Як ти?
- Все чудово. Зі мною все гаразд. - Так?
- Так. - Народе, з ним все гаразд.
Ні, не гаразд.
Ні, Флагстаффе, ти перетворюєшся на Т-800 з другого "Термінатора".
Ні!
Відхилися! Відійди від нього.
Ні!
Флагстаффе, ти порушуєш десять заповідей!
Це тобі за Звірюку!
Пробач!
- Як ти? - Погано!
- А ти? - Погано!
Пробачте, чоботи, пробач, Елвісе.
Трясця.
- Як ти? - Досі погано! Поміняймося?
Поміняймося? Який мені з цього плюс?
Трясця!
Допоможіть!
- Застрели його! - Я не хочу в тебе влучити!
Трясця.
Зброю! Трясця!
Припини стріляти! Я сам!
Добре, бо я перезаряджаюся!
Не бий! Рано! Тепер бий!
Трясця.
Ні-ні, не мене! Трясця!
Аста ла віста, бейбі.
Дякую. Дуже вам дякую.
Які ж вони козли.
- Чудова робота. - Дякую.
- Можна надіти капелюха? - І не мрій.
Гаразд.
Вбивство зомбі року?
ВБИВСТВО ЗОМБІ РОКУ
Пробач. Не після того, що викинув Матео Біанчі у Пізі, в Італії.
Допоможіть! Я турист, який загубився, в мене двоє беззахисних дітей.
Допоможіть!
Бісові покидьки!
Так, в тій самій Пізі.
Вам мене не з'їсти.
Не сьогодні!
Викусіть, курви!
Бравісимо, Матео.
- Неділя-неділя! - Боже, це точно Товстенна смерть.
В ній можна легко перевернутися.
Так.
Гей, чоловіче, запроси її поїхати з нами.
- Ні. - Припини, вони чудова пара.
Що я вам казав? Я намагаюся здихатися вантажу, а не набрати.
- Так. - До того ж, вона не того типу.
Бережи себе, сонячний штат.
Пробачте.
Залишайся небезпечною, Невадо.
Гей, без образ, але моя сестра досі десь там.
Може, поїдемо?
Якщо якимось дивом ти не загинеш...
для тебе завжди є місце у мене на парковці.
ВИРІШУЮ СПРАВИ САМ
Краще мені вижити.
Чудово. З поверненням.
Вмієш керувати цими штуками?
Я лише з'їду цією манюнею, а потім заскочите.
Чудово.
Великий жеребчик, але я його приборкаю.
Трясця.
- Гадаю, він наловчився. - Трясця!
- Ні. - Ні.
Клята залізяка, курва твоя матір!
Я сам.
Трясця!
Чорт!
Може, залишиш записку?
Це твій талант.
Я... Я просто не можу.
Так. Я поведу.
Що це було?
Сатисфакція.
Командна робота. Команда має йти першою. Який же я дурний.
Якщо Флагстафф був таким чудовим,
де ж його беззаперечно чарівна, але емоційно закрита Канзас-Сіті?
Не знаю. Може, вона втекла, бо вважала їхні стосунки випадковістю?
Чи може вона ось-ось мала повернутися та, ховаючись, набрати зброї та патронів.
Чекай, до чого ти вела?
Гадаю, ти досить розумний, щоб...
Боже.
Це жарт?
- Щоб тебе! - Це що, такий жарт?
Якого біса вона досі жива?
Боже, я так за вами скучила.
Боже.
Просто дивися на дорогу.
Гей, старий!
Давайте тусуватися.
Так дивно тебе бачити знову. Востаннє ти була...
- Ти була зомбі. - Та куди там.
Це дурна алергія на горіхи.
- Алергія? - Ага.
Гадаю, це через горішки, якими мене пригостила Вічіта.
Так, хто ж знав, що там горіхи.
Не я. Я думала, що він веганський.
Я намагалася сказати, що це алергія, але ти думав, що я намагаюся тебе вкусити.
- Так, ну... - Хоча минулого разу ти був не проти.
Дякую, що вистрілив над головою.
Я намагався тебе відлякнути.
Тобі не здихатися від мене так легко.
О ні!
А потім, коли ховалася в лісі, подумала: "Я вже жила в морозильці,
чом би не в морозильці на колесах"?
З такою логікою не посперечаєшся.
За цим теж скучила.
- Це був сарказм? - Що?
Чому б нам не перебратися на острів?
- Це гарна ідея. - Бо там не буде зомбі.
- Так. - Треба поселитися на "Острові спокуси".
Гей-гей.
- Що? - Гей-гей.
- Гей-гей.
Очі на дорогу.
Мені поставити інший диск?
Це диск грає?
- Так, це "Портісхед". - Справді?
- Це "Портісхед"? - Так. Кумедно.
Раніше я називав її "Порташед", доки не була на її концерті, і вона не пояснила.
Я б скоріше подумала, що "Портащід".
- Так. Кумедно. - Ага.
Було очевидно, що нам з Вічітою судилося бути разом,
а значить, повернення Медісон було зовсім невчасним.
Авжеж, я радий, що вона не зомбі. Але вона не могла повернутися у свій морозильник?
Диви-диви. Гей.
Дивись.
Ми доїхали до Вавилону.
Якщо чуєте незвичне пожвавлення мого голосу, на це є дві причини.
Перша, ми нарешті наздогнали Літл-Рок, цього разу справді.
Друга, ми, можливо, знайшли свій постійний дім. Саме цього я так довго прагнув.
- Вавилон. - Люблю цю пісню.
Це місце по-сойськи миле.
- Боже! - Якого біса?
- Насолоджуйся крихтами. - Там мої сумки!
- Ні, їх там немає. - Зі зброєю не можна!
Мені тут вже подобається. В них є почуття гумору.
Зі зброєю не можна.
Я в жодному разі не віддам свою зброю.
Тоді ти не зайдеш до Вавилону.
Можеш зачекати в автівці.
Ти хочеш побачити Літл-Рок чи ні?
- Ось вона. - Я б не знав, бо зараз очищую кишечник.
Літл-Рок.
- Гей. - Привіт.
- Що ви тут робите? - Я такий радий, що ти жива.
- Нічого собі. - Боже.
- Іди сюди. - Гей.
- Ні, серйозно, чому ви тут? - Ми не кидаємо одна одну.
Знаю-знаю. Пробач.
- І жодних записок. Ніколи. - Жодних.
- Більше ніколи. - Так.
Щоб ви знали, груповухи заборонені.
- Гаразд, груповуха. - Ні!
Гей, Вічіта. Значить, ти Колумбус, а ти Таллахассі.
- Берклі? - Ти з Берклі?
- Ти Берклі? - Припини.
Оце так збіг, що ми обидва з Берклі.
- Берклі! - Заспокойся, гаразд?
Дякую, що приїхали провідати. Але зрозумійте, це миролюбні люди,
і вони дружелюбні та добрі. Тому я не думаю, що вам тут місце.
- Вони розплавили нашу кляту зброю! - Про це я і кажу.
Народе, думаю, нам треба залишитися.
- В тебе немає права голосу. - А ось і є.
Ти не чув про жінок-страждисток?
Жінок-суфражисток?
- Ні, любий. - Боже.
- Хто це така? - Я Медісон.
- Не кажи. - Тобі сподобається.
- Мовчи. - Це дівчина Колумбуса.
Це офіційно.
А ти не марнував часу, га?
- Дякую за твій голос. - Будь ласка.
- Я запізнююся на барабанний гурток. - Гей, Літл-Рок!
Пробач.
Побачивши Літл-Рок в безпеці та серед її одноліток,
Таллахассі зрозумів, що його гніздо стало порожнім.
І він почав чути поклик буффало.
ВАВИЛОН
Гаразд, я готовий!
Не треба робити гримаси, я ж казав, що піду.
Ти просто візьмеш та підеш?
Прийшов час. Піду шукати свої пригоди.
Літл-Рок в безпеці,
а вовк-одинак буде полювати.
Куди ти підеш?
Триматиму курс на захід.
Захід - це туди.
Як співалося в одній чудовій пісні Філа Коллінза:
"Якщо кохаєш когось - відпусти".
- Впевнена, що це не його пісня. - Його.
- Ні, не його. - Його, точно кажу.
Так. Мир вам.
Я погано вмію прощатися, тому...
- Головне, не кажи про свиню. - Тримай цицьки в сухими.
- Гаразд. - Не чекав, га?
Краще б сказав про свиню.
Гей.
Гей, не роби того, що не зробив би я.
- Ти зрозуміла мене. - Ні, зовсім.
Ні? Гаразд.
Я сумуватиму за вами.
- Я ніколи тебе не забуду, як там тебе. - Бувайте.
- Таллахассі, я ж казав. - Саллі-Даллі!
Хочу жити там, Де пасуться буффало
Та граються антилопи з оленями,
Де ледве чутно ехо від слів
І небо не...
Т-800.
Зрозуміло.
Кумбая
Кумбая, Будда
Всі разом.
Кумбая
Я наздожену.
Ось так. Давай ще раз.
Чудово. Ловлю. Пробач.
Так. Тримаю.
- Ти повинен його відбивати. - Так?
- Ніколи не бачив цієї гри? - Ні, я думав, це інша.
- Солті-Теффі повернувся! - Трясця!
Гей, там цілий табун Т-800, і вони прямують сюди.
Це все кляті феєрверки та дзвін до вечері!
Припиніть запускати феєрверки! Вимкніть музику! Всім стулити пельки!
Замовкніть.
Є питання.
Ви розплавили всю зброю?
Так. Саме так ми й зробили це місце крутим.
- Боже. - Моя зброя!
Гей, здається, мені прийшов в голову один план.
Що?
Я жартую. Я лише поет пісень.
Ні, ти лише граєш пісні.
- Слухай, Берклі. - Так?
Не думаю, що в нас щось вийде.
Навіть 12-річні знають, хто такий Боб Ділан, ти клятий позер.
Боже, брехати не стану, я від душі насолодився цією миттю.
Але сюди пруть зомбі.
Отже, генерал громадянської війни, ти маєш знати, як битися, так?
Авжеж.
З бідністю, сексизмом, соціальною нерівністю.
- Можемо втекти - Мені набридло втікати.
Тобто, що це за дім, якщо тут не можна залишитися?
- Колумбус. - Так, Тор?
Я через тебе зараз заплачу.
- І не думай. - Боже.
Все, я опанував себе.
Як я розумію, всі ми можемо зайнятися лише одним.
Груповим сексом, так?
Ні.
Ми битимемося з ними.
Ти помреш першим, але твій ентузіазм мені до вподоби.
- Ти можеш померти. - Дякую за твою жертву.
Отже, народе, слухайте.
Їх більше, ніж нас, разів в сто, але в них немає того, що є в нас.
Зброї?
- У нас немає зброї. - Що?
Але у нас є серце, мозок та біодизель.
БУМ
Постараємося підсмажити тих зомбі, наче зараз четверте липня.
Потім добиватимемо залишок. Сформуємо щось типу коридору.
Раз, два, три.
- А потім доб'ємо недобитків. - Круто.
- Це спрацює? - Повинно.
Покотили.
- Закручуй. - Ага.
- Давай. - Даю.
ПРИВІТ
Назад дороги немає.
Ось так.
Чудово.
Так. Це спрацює.
Як гарно.
- Це значить, зомбі йдуть! - Зомбі йдуть!
- Час тряхнути яйцями чи стулити пельку. - Тобі потрібна нова фраза.
Натовчемо їм сардельки.
Пафосні фрази не завжди чудові.
- Що з нею не так? - Не знаю. Мені подобається.
- Починаємо. - Так.
Зомбі йдуть!
- Боже. - Дивіться!
- Ось вони. Вони наближаються! - Гармати!
Підпалюй!
Пішли, швидше! У безпечне місце.
Ось так.
Тепер підривай!
Давай, зараз саме час.
Не працює.
Трясця.
Боже.
Спрацювало.
Боже.
- Тепер прибираймо залишки. - Гаразд.
Трясця. А це можна рахувати залишком?
Боже. Скільки їх.
Готуйтесь.
Вбити виродків!
Народе, не хочеться цього казати.
Але, думаю, це кінець.
- Ідіть сюди. - Люблю вас.
- А я ще більше. - Ми чудово пожили.
Боже. Вони помруть.
Гей!
Неділя-неділя!
Дякую Боже за селюків!
- Підкинути? - Так.
- Стрибайте. - Давайте!
- Всі пристебнулися? - Так. Пристебнулися.
ПАСКИ БЕЗПЕКИ
Четверте правило.
- Ти теж. - Я не тютя, як Колумбус.
Нічого особистого.
- Боже! - Паски безпеки тут не просто так.
Ага.
Щось мене закачало.
- Можете відкрити вікно? - І не думай.
Літл-Рок, відкрий вікно.
Якщо ти струганеш, то і ми теж.
Чудово. Боже.
Можна мені вийти, хай мене з'їдять зомбі? Бо я вже не можу.
- Трясця! Обережно! - Давай!
Боже, яка ж ти сексуальна.
Не кажи "сексуальна", мене й так нудить.
Трясця.
- Лайно. - Ви живі?
- Дякую, що обрали рейс Товстенної смерті. - Ходімо!
Казав же, вони легко перевертаються.
- Треба поквапитися! - Ну ж бо!
Хутчіш! Вони йдуть!
- О ні! - Хутчіш! Вони вже тут!
- Ну ж бо! - Трясця.
- Швидше! - Трясця!
Давайте!
- Лайно! - Трясця!
Дякую.
НЕ БІЙСЯ ПРОСИТИ ПРО ДОПОМОГУ
- Так! - Вони вже тут!
- Заходимо! - Швидше!
ПРАВИЛО 1 КАРДІО
Біжимо!
- Закінчилися патрони! - Йдіть! Я за вами!
По місцях! Формуйте прохід! Я їх затримаю!
"Донкі Конг", вилупки!
Не можна написати історію Зомбіленду,
не розповівши про цей пам'ятний день.
День, коли вільна людина принесла себе в жертву
та вшанувала предків-блекфутів, яких вона могла й не мати.
День, коли ця людина влаштувала перший та єдиний американський стрибок зомбі.
Вбивство зомбі року?
Століття.
Є лише одна проблема. Гаразд, дві.
- Таллахассі! - Тримайся.
Тримайся.
- Скільки ще? - Трясця!
Ми не зможемо тобі допомогти.
Допоможіть мені!
- Трясця. Що робити? - Киньте щось в них.
Трясця, пробач. Повне лайно.
Ти вгатив м'ячиком мені по яйцях.
- Пробач. - Що?
Я втрачаю хватку. Зараз впаду.
Ні! О ні!
Хай живе Король.
Я ще тут!
- Дай йому руку! - Тримайся.
- Махай ногою. - Трясця, Колумбусе!
- Носком до мене! - Людський ланцюг - дурна ідея!
- Я не дотягуюся. - Махай, ну ж бо.
Тягни.
Тримаю.
Гаразд.
Як ти?
- Чудово. - Це було круто.
Дякую.
Гей.
Ти зберегла пістолет.
Я б не віддала свій улюблений різдвяний подарунок.
Чому не скористувалася раніше?
Я забула про нього... Сильно накурилася.
А ти молодчага.
Так.
Так?
А, так-так?
Так.
Так-так?
- Так-так. - Так?
Серйозно?
Що змусило передумати?
Через Зомбіленд чи ні, але нам судилося бути разом.
Отже, значить, це належить їй.
Гаразд.
Дякую.
Гаразд.
- Готова? - Так.
- Я теж. - Гаразд.
- Давай же, дідько. Так. - Добре.
Чудово.
- Яку руку... - Цю.
- Гаразд. - Так. Ось так.
Іди сюди.
Чудова робота.
Але я все ж надеру тому сморчку сраку.
Отже, добре, що ти не помер.
Округ Уошо.
- Що? - Округ Уошо, Невада.
Ріно.
Найбільше містечко в світі.
- Давайте вже. - Дякую.
- Чудово. - Боже.
Що?
- Боже! - Трясця!
- Гомер. Далеко летіти. - Нашу роботу закінчено.
Час святкувати.
- Ідемо! - Так!
Зачекайте.
Трясця, це "Флітвуд" 60 серії 1955 року.
В мене встала кожна волосинка на тілі.
- Йой. - Куди їдемо?
Може, додому?
Додому?
- Так. - Чудова ідея.
А де дім?
Гадаю, ми вже вдома.
Чому нас і навчили пригоди, так це про дім.
Вічіті не варто було його боятися, а мені не варто було його шукати.
Бо дім - це не місце, це люди, з якими ти разом.
Думаю, звідси походить слово домочадці. І мої до біса неймовірні.
До наступних зустрічей. Від Колумбусу, Огайо,
від імені Вічіти, Літл-Рок, Ріно та Таллахассі -
аста ла віста, бейбі.
Це для тебе, Флагстаффе.
Так, пробачте, ще дещо.
Мені трохи соромно, через слова Невади.
Ну, про Мюррейнути, самі знаєте про кого.
Я винен. Я зробив діру в неперевершеному коміку та акторі нашого покоління.
Я з радістю хотів би залагодити свою провину.
І тому ми повернемося до 2009 року.
З-ЛЕНД
НУЛЬОВИЙ ДЕНЬ
ГАРФІЛД 3
Вітаємо на зібранні, присвяченому третьому Гарфілду.
В кожного буде п'ять хвилин.
Дотримуйтеся теми фільму і не виходьте за неї.
Ідея трилогії була тим... Її надихнули великі твори, наприклад...
"Хрещений батько" та...
"Смертельна зброя".
Питання в тому, чому заради Бога, це мав бути третій Гарфілд?
- Можна не для протоколу? - Так.
Наркотики дорогі.
Як актор, як ви гадаєте, скільки з ваших дев'яти життів залишилося?
Три я вже зробив. Три "Гарфілди".
Отже, шість.
Суть Гарфілда, я гадаю...
Ага.
...це грудка шерсті.
Я ж казав, що рано чи пізно це вийде.
Можете зробити грудку шерсті?
Не хочете зробити її та піти далі?
- Ні. - Можете спробувати?
- Можете, маленьку грудку? - Припиніть.
Давайте.
Давайте я зроблю з вами разом.
- Давайте. - Це було близько.
Зробимо селфі.
Чудово.
Як ви?
По мікрофону.
Можна серветок Елу? Може, проведете його?
Я ваш фанат, м-ре Рокер.
Тім, тікаймо звідси. Підженіть моє авто. Я готовий.
- Ніколи не бачив Ела Рокера таким. - Божевілля.
Іноді здається, наче ти проти всього світу.
- Боже. - Так воно і є.
Боже.
Пробачте.
Чудово.
Допоможіть!
Білле Мюррей! Люблю ваші фільми. Допоможіть!
Я не боюся привидів.
Ненавиджу понеділки.
Пардон, іспанською це звучить так.
Вибачаюся за акцент.
Переклад субтитрів: Фатун Володимир